8 Elrepült a nagy kő, és ahol leszálla, Egy nemes vitéznek lőn szörnyű halála: Mint olajütőben szétmállott a teste, És az összetört hús vérolajt ereszte. Vérit a poros föld nagy-mohón felnyalta, Két szemét halálos hályog eltakarta, S aki őt eloltá, az a veszedelem Mindenik bajtársnak fájt, csak ő neki nem. Digitális Család. 9 György haragja pedig lészen rendkivűli, Mert vitéz szolgáját igen keserűli. Másfelől örül, hogy gyilkos a testvére, Kit hogy elveszessen, most esik kezére. Most ravasz szándékát, melynek úta görbe, Eltakarja törvény és igazság örve, És, hogy öccsét bíró hírivel megrontsa, El kell fogni nyomban, az kemény parancsa.
Mert fölérni könnyű, könnyű nemcsak ésszel, Hanem ököllel is, és megfogni kézzel, Hogy csak őt bosszantja mind e vastag tréfa, Mely ugyan fejétől sem járt messze néha. 5 Toldi tűr azonban, bárha nem békével; Birkozik nagy lelke fellázadt dühével; Majd meggyőzi magát s megvetéssel tűri, Szolganép belőle a csúfot hogy űzi. Mert e nép eperszem volna haragjának, Bosszuló karjától úgy elhullanának, Mint a Sámsonétól, kiről írva vagyon, Hogy ezer pogányt vert egy álcsonttal agyon. 6 Tűrte Miklós, tűrte, ameddig tűrhette, Azzal álla bosszút, hogy csak fel sem vette; Úgy mutatta, mintha nem is venné észre, Fülét sem mozdítá a nagy döngetésre. De, midőn egy dárda válla csontját érte, Iszonyatosképen megharagutt érte, S melyen ült, a malomkő-darabot fogta, Toldi György bosszantó népe közé dobta. 7 Repül a nehéz kő: ki tudja, hol áll meg? Ki tudj, a hol áll meg s kit hogyan talál meg? Fuss, ha futhatsz, Miklós! Arany János - Toldi - Olvasónapló - Oldal 3 a 12-ből - Olvasónaplopó. pallos alatt fejed! Víz sem mossa rólad le a gyilkos nevet! Elvadulsz, elzüllöl [1] az apai háztól, Mint amely kivert kan elzüllik a nyájtól: Ki egyet agyarral halálosan sérte, Ugy aztán kimarta őt a többi érte.
Arany János - Toldi 3. ének - hangoskönyv - YouTube
Toldi: Harmadik ének - YouTube