§ A Mirabeau híd a Mirabeau utcáról kapta a nevét, a neve "csodálatos szép" jelentésű. A híd pedig két partot köt össze, tehát egy kapcsolat. Nem véletlen, hogy a két különbözőséget, két embert összekötő "csodálatos szép" kapcsolat, vagyis a szerelem jelképe. Az egyik utolsó híd, a város széle, mégpedig épp Nyugat felé, ahol a Szajna elhagyja Párizst, és ahol a Nap lebukik a horizont alá, így a messzeség, de az elmúlás is hozzá kapcsolódhat. A híd szerkezete maga is, kicsit oldalra felemelt karokra hasonlít, amelyek a szobroknál fonódnak össze, az egyik szobor maga a "Bőség". A szobrok fölött pedig Párizs címere ("armoiries... " vagy "armes ville de Paris") található. (Érdekesség, hogy az angol arms kar jelentésű. )... "Karunk hídja alatt a Szajna árja"...
Apollinaire: A Mirabeau-híd alatt és Karácsony (a költő fiatalkori rajza és verse) Apollinaire-monográfiámban részletesen elemzem A Mirabeau-híd alatt című verset Eörsi István, Illyés Gyula, Mészöly Dezső, Rónay György és Vas István tolmácsolásában. Jóllehet mind az öt fordításban vannak megkérdőjelezhető megoldások, mindegyik élvezhető. A Mirabeau-híd Nem mondható ez el Havas Kálmán, Kemény Ferenc és Sánta Zsolt próbálkozásairól. Kemény fordítása mintapéldája annak, hogyan lehet meghamisítani az eredeti verset, ugyanakkor kerékbe törni a magyar nyelvet.
Apollinaire egyik legkorábbi költeménye 1894 decemberében keletkezett Noël ( Karácsony) címmel. A vers az Album de jeunesse ( Ifjúkori album) című könyvecskében olvasható, amely Wilhelm de Kostrowitzky, a későbbi Guillaume Apollinaire 1893 júliusától 1895 szeptemberéig keletkező rajzait, festményeit és szövegeit tartalmazza. Apollinaire rajza édesanyjáról és saját magáról Apollinaire Divatok 1898-ban című rajza Apollinaire: Lovas A monacói Saint-Charles gimnázium tanulója az ötven lapból húszat a szövegeket kísérő rajzoknak, illusztrációknak szentel. Apollinaire a Saint-Charles gimnáziumban (alsó sor, balról a harmadik) A Karácsony jelentősége abban áll, hogy a költő életének abból a korszakából való, amelyről még életrajzírói is csak keveset tudnak. Magyarul nem jelent meg, ezért szerettem volna Apollinaire-monográfiámba beletenni Vörös Viktória tanárnő fordítását. Azonban tüzetesen elolvasva, le kellett mondanom szándékomról. Vörös Viktória mindjárt a vers elején meglehetősen szabadon bánik az eredeti szöveggel, amelyben szó nincs arról, hogy bárki bárhová elindulna, még kevésbé arról, hogy "szalmatörek lepné vállukat".... Szalmán feküdt kis Jézusunk, Míg csengőszóra indultunk Szalmatörek lepte vállunk Záporozott künn jégdara!